Kapittel 3: Fysisk nærmiljø
De fysiske omgivelsene utgjør rammene for våre sosiale liv. Omgivelsene påvirker hvordan vi opplever et område, hvordan vi ferdes, hvor vi ønsker å oppholde oss og hvor vi vil være sammen med andre. Det fysiske nærmiljøet kan påvirke sosial interaksjon og deltakelse.
Dette kapittelet er en analyse av de materielle strukturene, kvalitetene og møteplassene i områdene. Kapittelet sammenstiller analyser fra Lala Tøyen og Habeo (2019), Byantropologene (2018), Byverkstedet (2018) og bydelens egne undersøkelser (Bydel Bjerke, 2018-2019).
De som bor og lever i et område setter også preg på sine fysiske omgivelser. Muligheten til å endre omgivelsene etter sine behov eller styre hvordan de skal brukes, er ikke jevnt fordelt.
Nærmiljøprogrammet skal bidra til at bygninger og uteområder brukes og er godt vedlikeholdt, og at innbyggerne har god tilgjengelighet til viktige funksjoner i og utenfor området. Programmet skal også bidra til at bolig- og byutvikling i området bygger på innsikt i lokale behov og øker områdenes attraktivitet.
I dette kapittelet undersøker vi derfor de materielle strukturene, eller det vi forenklet kaller det fysiske nærmiljøet. Vi tar utgangspunkt i en romlig analyse der vi undersøker hvordan de «harde elementene» som eieforhold, forbindelser, barrierer og trafikk påvirker mulighet for bruk av nærmiljøet. Vi undersøker også hvordan et utvalg av møteplasser og rekreasjonsområder brukes og oppleves av beboerne. Det er deres perspektiv vi legger vekt på for å belyse hva som er viktige kvaliteter i nærmiljøene og hva som bør endres eller tilføres for å styrke nærmiljøene. Dette leder oss også til spørsmålet om hvordan interessekonflikter og maktforhold kan påvirke utviklingen og bruken av nærmiljøene. Vi oppsummerer til slutt hva som hemmer og hva som fremmer sosial interaksjon og deltakelse i det fysiske nærmiljøet ved å trekke ut noen hovedfunn som kan gi retning for arbeidet med å styrke det fysiske nærmiljøet framover i tråd med lokale behov.
3.1 Fysiske strukturer og det sosiale livet
Vi ser her nærmere på hvordan eieforhold og fysiske strukturer som veier, bygninger, geografiske forhold og grøntstrukturer påvirker befolkningens mulighet til å bruke sine nærmiljøer.
3.1.1 Eieforhold og rekreasjon
Hvem som eier uteområdene definerer hvordan et område kan brukes og utvikles. Vi kan snakke om to former for eierskap; juridisk eierskap og en opplevelse av eierskap som er knyttet til tilhørighet og integrasjon. Det juridiske eierskapet definerer hvem som har makt til å bestemme bruk av et område, men det følger også ansvar med juridisk eierskap. Opplevelsen av eierskap styres derimot av sosiale strukturer og maktforhold mellom innbyggere.
Linderud og Veitvet er grønne områder med store gressplener mellom blokkbebyggelsen. Mye av arealene er i privat eie og det er borettslagene eller sameiene som bestemmer hvordan områdene skal opparbeides og hvem som får ferdes der. Uteområdene er stort sett av åpen karakter som bidrar til at de som bor i eller besøker området kan bevege seg fritt, men enkelte steder gjør gjerder og skilt det tydelig at uteområdene kun skal benyttes av de som bor i sameiet eller i borettslaget. Noen steder står det også anvisninger om hva som er lov å gjøre eller ikke gjøre. Opparbeiding, skilt og andre anvisninger har betydning for den generelle tilgangen på grøntområder for lokalbefolkningen, og for opplevelsen av lokalt eierskap og deltakelse i lokalsamfunnet.
I delområdet Linderud er det tre sameier og ett borettslag. På Veitvet er det flest borettslag. Det er i større grad opparbeidet lekeplasser og sosiale møteplasser i borettslagene enn i sameiene i disse delområdene. Årsaken til dette kan være et resultat av beboersammensetningen og hva som anses som beboernes behov slik det vurderes av styrene eller ved avstemming på generalforsamlingene. Det kan også være et resultat av boligorganisering. I borettslag har styrene større rom for selv å avgjøre om f.eks. lekeplasser skal oppgraderes dersom det ikke krever større lån. I sameier kreves det avstemming i sameiermøtet for å gjennomføre alle tiltak som ikke dekkes under normal drift. I sameier der det er mye utleie kan man anta at mange av de som leier ut ikke kjenner leietakeres behov og er mindre villige til at det brukes penger på tiltak og oppgraderinger utover normalt vedlikehold (Hauge, Amundsen & Mellegård, 2011)
På Sletteløkka er det to sameier og ett borettslag. Sletteløkka sameie har lite areal som kan anvendes til lekeplasser og andre møteplasser. Dette skyldes den fysiske strukturen der bebyggelsen er lagt langs en lang vei uten et naturlig sentralt område som utgjør sentrum med sammenhengende fellesarealer. Et unntak er den lille butikken, men arealet rundt er ikke opparbeidet til sosiale formål. Det andre sameiet, Kolås og Askelia borettslag har en struktur som gjør det enklere å knytte det sosiale livet rundt et felles uteområde.
Hele boligområdet Sletteløkka er eid av sameier og borettslag, og alle grøntområder er derfor også private, men kan noen steder også oppleves som offentlige. Dette gjelder for eksempel lekeplassen som grenser til Utfartsveien i vest, som folk som passerer på vei til og fra Marka gjerne tar i bruk.
De offentlige arealene på Linderud, Veitvet og Sletteløkka er knyttet til ferdselsårene og til skolene. I tillegg er Veitvetparken et offentlig grøntareal med lekeapparater og møbler. Parken ligger rett ved siden av nye Veitvet skole som har flere utendørs idrettsbaner, og sammen utgjør disse et tydelig offentlig grønt rom for utendørsaktivitet i delområdet. På Linderud er Linderudbanen og skolen opparbeidet for offentlig bruk, men som vi skal se er ikke uteområdene opparbeidet som et møtested for større deler av beboerne i området.
Det er flere offentlige grøntarealer i tilgrensning og nærhet til de tre områdene som nærmest danner en grønn ring rundt dem, og Sletteløkka har marka som nær nabo, med turforbindelser inn i Lillomarka og videre til hele Nordmarka. Slike områder legger til rette for lokalt friluftsliv og folkehelse, og har dessuten en viktig lokalklimatisk funksjon som vinddempende og luftrensende. Vegetasjonen og bekkene er også avgjørendee for biologisk mangfold, som er en viktig opplevelseskvalitet i området.
Linderud gård eies av Linderud stiftelse men forvaltes av Museene i Akershus (MiA) som jobber for å åpne opp gårdsanlegget for publikum. Dette gir gården og parkanlegget en halvoffentlige karakter. Hagen har blant annet damanlegg, eplehage, bed og en allé av lindetrær og har planer om å tilføre hagen aktivitetsfunksjoner i den nordlige delen (Byantropologene, 2018).
![](https://www.bjerkeanalyse.no/image/stedsanalyse/Fig-3-01.jpg)
Figur 3.1: Kart over grunneierforhold.
1. Statens vegvesen, 2. Statens vegvesen Region øst, 3. Statsbygg, 4. Forsvarsbygg, 5. Omsorgsbygg, 6. Fjellinjen AS, 7. Bane NOR SF, 8. Bane NOR Eiendom, 9. Oslo kommune, 10. EBY, 11. Oslo kommune rådhuset, 12 Undervisningsbygg, 13. Opplysningsvesenets fond, 14. Tine SA, 15. Sov Eiendomsinvest AS, 16. Kirkelig fellesråd i Oslo, 17. Norgesgruppen ASA, 18. Veitvetsenteret, 19. Østre Aker vei Parkbygget As, 20. Oslo resort AS, 21. Svein Oftedalsvei AS, 22. Brettvetveien 2B AS, 23. Veitvetsenteret DA, 24. Schwencke eiendom AS, 25. Fellesgården AS, 26. Bane Nor eiendom og Østre Ankervei 93 ANS, 27. ABV 28 32 AS, 28. Selvaag bygg, 29. Øvre Veitvet borettslag, 30. Veitvet hageby borettslag, 31. Rådyrveien borettslag, 32. Søndre Veitvet borettslag, 33. Hubroveien borettslag, 34. Beverveien borettslag, 35. Linderud borettslag, 36. Sletteløkka boligsameie, 37. Askelia borettslag, 38. Kolsåsbakken borettslag, 39. Nedre Kalbakken borettslag, 40. Bjerkehaugen borettslag, 41. Solbakken borettslag, 42. Vestre Veitvet borettslag, 43. Tinglyste eierforhold, 44. Linderud stiftelse, 45. Citycon Linderud eiendom AS, 46. Vekshusfløtten vel
Kilde: Bybruk
![](https://www.bjerkeanalyse.no/image/stedsanalyse/Fig-3-01.jpg)
Figur 3.1: Kart over grunneierforhold.
1. Statens vegvesen, 2. Statens vegvesen Region øst, 3. Statsbygg, 4. Forsvarsbygg, 5. Omsorgsbygg, 6. Fjellinjen AS, 7. Bane NOR SF, 8. Bane NOR Eiendom, 9. Oslo kommune, 10. EBY, 11. Oslo kommune rådhuset, 12 Undervisningsbygg, 13. Opplysningsvesenets fond, 14. Tine SA, 15. Sov Eiendomsinvest AS, 16. Kirkelig fellesråd i Oslo, 17. Norgesgruppen ASA, 18. Veitvetsenteret, 19. Østre Aker vei Parkbygget As, 20. Oslo resort AS, 21. Svein Oftedalsvei AS, 22. Brettvetveien 2B AS, 23. Veitvetsenteret DA, 24. Schwencke eiendom AS, 25. Fellesgården AS, 26. Bane Nor eiendom og Østre Ankervei 93 ANS, 27. ABV 28 32 AS, 28. Selvaag bygg, 29. Øvre Veitvet borettslag, 30. Veitvet hageby borettslag, 31. Rådyrveien borettslag, 32. Søndre Veitvet borettslag, 33. Hubroveien borettslag, 34. Beverveien borettslag, 35. Linderud borettslag, 36. Sletteløkka boligsameie, 37. Askelia borettslag, 38. Kolsåsbakken borettslag, 39. Nedre Kalbakken borettslag, 40. Bjerkehaugen borettslag, 41. Solbakken borettslag, 42. Vestre Veitvet borettslag, 43. Tinglyste eierforhold, 44. Linderud stiftelse, 45. Citycon Linderud eiendom AS, 46. Vekshusfløtten vel
Kilde: Bybruk
3.1.2 Forbindelser, barrierer og lokal tilhørighet
Linderud, Veitvet og Sletteløkka ble bygget ut på 60-tallet og framstår fortsatt som et resultat av bolig og byutviklingsidealene fra den gang. Områdene har en karakter, mest kjent som drabantbystruktur, med spredt boligbebyggelse og separering av funksjoner som bolig, handel, skole og trafikk. Strukturene danner forbindelser og barrierer som bestemmer hvordan man kan bevege seg og påvirker også opplevelsen av å ferdes i området, på godt og vondt. De bidrar også til å definere avgrensingen av de ulike nærmiljøene.
Overordnet er området preget av å være tilrettelagt for bil, som innebærer lange avstander og i mange tilfeller mangelfull tilrettelegging for fotgjengere og andre myke trafikanter. Mens Trondheimsveien og T-banelinjen er viktige forbindelser inn og ut av områdene, utgjør de lokalt også barrierer for fotgjengere og syklister på grunn av få krysningsmuligheter. Trondheimsveien kan kun krysses ved Linderud senter og mellom Veitvet og Sletteløkka. Videre nordover er det 1 km til neste mulighet for å krysse veien, som er ved Rødtvet T-banestasjon.
Sletteløkka delområde består av en lang vei, Sletteløkka, og en kortere vei, Linderudsletta. Sletteløkka som er en kilometer lang, som Karl Johansgate, er avdelt Trondheimsveien og den inngjerdete krigskolen er barrierer som avgrenser delområdet. Beboere sier at området mot øst i Askelia borettslag og Kolås sameie henvender seg mot Rødtvet på grunn av hverdagsfunksjoner som butikker, T-bane og skole. Vestre del forholder seg av geografiske årsaker til Linderud, men fordi barna sokner til Rødtvet og Apalløkka skole er denne tilhørigheten ikke entydig. Folk på Sletteløkka omtaler sitt nærmiljø i midlertid som Sletteløkka og sier barrierene på et vis knytter dette området sammen til et selvtendig nærmiljø eller nabolag (Bydel Bjerke, 2018 - 2019).
Veiforbindelsene og lokalisering av funksjoner gjør at de som bor på Linderud har en naturlig tilhørighet til nærmiljøet. Linderud senter tilbyr mange viktige servicefunksjoner og hele delområdet sokner til Linderud skole. T-banen og gode bussforbindelser gjør også at man ikke er nødt til å bevege seg langt for å nødvendig transport til andre deler av byen.
På Linderud finner man i midlertid flere mindre fysiske barrierer for fotgjengere, som nivåforskjellene rundt senteret og inngjerdinger rundt private og halvprivate områder som gården og noe av boligbebyggelsen. I tillegg er det sentrale områder som kan oppleves som udefinerte og lite lesbare, som for eksempel gangforbindelsen mellom Linderud skole og Linderud senter. Fra dette området er også inngang til Linderud gård, men Madamløkken barnehage og parkeringsplassen sør for senteret gjør denne inngangen lite tilgjengelig.
Det går et tydelig skille mellom hva som defineres som Linderud og hva som er Veitvet. Grensen går ved veisperringen som skiller Erich Mogensønsvei fra Veitvetstubben og sameiene som ligger på hver side.Beboere sier de oppfatter dette som et forvirrende sted som bidrar til å tydeliggjøre et fysisk skille mellom Veitvet og Linderud (Byantropologene, 2018).
På Veitvet bindes de viktigste funksjonene sammen av Veitvetveien. Veivet senter, dagligvarebutikken, T-banen og Veitvet skole ligger langs samme akse og innbyggerne i hele delområde har kort vei til alle funksjoner, selv om skolen ligger et stykke unna senteret. I mange år jobbet Veitvetbeboerne for å få nedgradert Veitvetveien til miljøgate, noe de til slutt lyktes med. Dette har sørget for bedre sammenheng mellom øst og vestsiden av delområdet, men fortsatt opplever mange denne som en barriere. Veitvetparken ligger imidlertid litt i utkanten av bebyggelsen, midt mellom Linderud og Veitvet. Ifølge beboere både på Veitvet og Linderud ligger denne på Veitvet, noe som nok skyldes navnet snarere enn lokalisering.
3.1.3 Topografi og mobilitet
Topografien gir hele området kvaliteter som gode solforhold, bekkefar og utsikt fra bebyggelsen, men innebærer også at flere av de viktigste og mest sentrale gangveiene har stigningsforhold som kan være tunge for fotgjengere og syklende, og særlig utfordrende for rullestolbrukere, eldre, folk med barnevogn og andre brukergrupper. Disse stigningsforholdene kan være barrierer for bevegelse i område (Bydel Bjerke, 2018-2019).
Opplevelsen av barrierer er individuell og påvirkes av ulike forutsetninger. Barn, voksne og eldre kan for eksempel ha ulikt forhold til avstand og hindringer.
Det er særlig de eldre som etterlyser tiltak som kan gjøre det enklere å ferdes i området.
Topografien oppleves som en utfordring i alle tre delområder. Både på Linderud og Veitvet sier beboere at de kjenner noen som ikke tør å bevege seg utendørs på vinterstid når de bratte bakkene blir glatte. På Sletteløkka sier beboerne at eldre ikke kommer seg ned den bratte bakken til butikken og nødvendige tjenester på Veivet. På Linderud er det særlig gangveiene mellom T-banen og Senteret som er problematisk. På Veitvet er det kommet flere innspill på fortauskanter og hellinger som er problematiske med rullator (Bydel Bjerke, 2018-2019, Byantropologene, 2018).
Sitat: «Veien ned fra senteret mot skolen og videre mot T-banen er forferdelig, særlig for alle med rullestol eller rullator, og det er mange av oss her i området. Selv om bilene ned fra Linderud senter er borte, er asfalten så ødelagt at det er like før hele rullestolen velter på vei ned. Jeg har faktisk sett en dame velte med en slik el-rullestol der borte.»
Kvinne i 60-årene fra Linderud (Bydel Bjerke, 2018-2019)
Forslag til tiltak fra beboerne er flere benker på strategiske steder, aldersvennlig transport (rosa busser), som Ruter tilbyr i andre bydeler og bedre vedlikehold, brøyting og strøing. Varmekabler på de mest trafikkerte strekkene er også spilt inn. (Bydel Bjerke, 2028-2019)
Mange barn og unge trosser imidlertid topografiske barrierer og veistrukturer som ikke er tilpasset fotgjengere, de tar snarveien. Det er over tid etablert mange tråkk og stier som utgjør viktige lokale forbindelser. Noen av disse er marker i figur 3.3. I fremtidig arbeid kan det være aktuelt å se på muligheter for opparbeiding av i disse for å styrke fremkommeligheten.
3.1.4 Trafikksikkerhet og parkering
Deler av Linderud er skånet for biltrafikk på grunn av gangveisystemet som sikrer trygge forbindelser mellom Linderud senter, boligområder og skolen. Det er likevel endel som kommenterer at det er dårlig trafikksikkerhet for barn og eldre på grunn av gjennomfartsveien - Erich Mogensønsvei som slynger seg gjennom Linderud. En mor sier hun er nødt til å følge barna trygt over Statsråds Mathiesens vei der mange biler kommer i stor fart fra Trondheimsveien (Bydel Bjerke, 2018-2019). På en trygghetsvandring på Linderud i november 2019 ble overgangene og lysforholdene her også spesifikt nevnt som problematiske. Foreldre på Linderud skole uttrykte at de er bekymret for hastighet og mener det er få overganger ved skolen. Det er tidligere gjennomført mulighetsstudier for å gjøre nedre del av Statsråds Mathiesensvei tryggere, men disse er foreløpig ikke realisert.
En del beboere er samtidig oppgitt over parkeringsmulighetene på Linderud og ønsker flere parkeringsplasser. En beboer som ble intervjuet av Byantropologene mener at det ikke finnes gjesteparkering på Linderud og at mange parkeringsplasser, heriblant Handicap-parkeringen, blir brukt som snødepot, vinterstid. En kvinne forteller at hun ber gjestene sine parkere på senteret. Der får de to timer gratis, det begrenser tiden til besøk (Byantropologene, 2018).
Trafikksituasjonen på Sletteløkka ble kartlagt i forrige groruddalssatsing. Veiene er smale med fortau på en side, men det parkeres på begge sider av gata. Flere beboere sier at det er enkelt å ha bil på Sletteløkka og at det er en av grunnene til at de flyttet dit. Samtidig er det tydelig at det er problemer knyttet til parkeringen. Fra flere hold sies det at bomringen skaper ekstra trafikk på begge sider av sperringen som utgjør «bomgrensen». Beboere forteller at det er vanlig at folk parkerer på en side og går gjennom for å ta bussen/ T-banen dit de skal. Enkelte mener også at de observerer at folk har to biler, en på hver side av bomringen. Tilsvarende utfordringer vises det til på Veitvet. Siden omleggingen av bomsystemet i Oslo ble gjennomført mener en del at forholdene har blitt bedre, men det er fortsatt mye fremmedparkering og særlig skaper store varebiler og lastebiler utfordringer.
I forrige Groruddalssatsing ble det gjort store grep i Veitvetveien for å skape en strøksgate. Når vi har spurt beboere om trafikken er de mer fornøyde enn de var før oppgraderingene, men det er fortsatt stor gjennomgangstrafikk gjennom området. De som bor øst for Veitvetveien sier de savner lyskryss der barna krysser veien når de skal på skolen.
3.1.5 Støy
Områder langs Trondheimsveien er særlig utsatt for støy fra biltrafikk, noe som rammer særlig Sletteløkka og boligblokkene langs veien på Veitvet (Bydel Bjerke, 2008). Dette er også utfordrende med tanke på utvikling av uteområder på Sletteløkka da arealene nærmest veien har best solforhold, men er mest rammet av både støy og forurensning. Sletteløkka Vel er engasjert i å kartlegge støyforhold for å få på plass støyskjermer som ble vedtatt for noen år siden.
Det finnes imidlertid ulik oppfatning og opplevelse av hvorvidt støy er problematisk. En del lokale ungdommer ser for eksempel ikke ut til å være plaget av støyen, men synes tvert imot at larmen og veien generelt gir en urban følelse og symboliserer forbindelse til andre deler av byen (Byantropologene, 2018).
![](https://www.bjerkeanalyse.no/image/stedsanalyse/Trondheimsveien-Slettel%C3%B8kka.jpg)
Trondheimsveien, RV4, skaper en barriere mellom områdene på hver side. De nærmeste boligene ligger innenfor rød støysone i kart utarbeidet av Statens veivesen.
![](https://www.bjerkeanalyse.no/image/stedsanalyse/Trondheimsveien-Slettel%C3%B8kka.jpg)
Trondheimsveien, RV4, skaper en barriere mellom områdene på hver side. De nærmeste boligene ligger innenfor rød støysone i kart utarbeidet av Statens veivesen.
Vi bruker ikke balkongen, i alle fall ikke før rushtiden er over.
(Mann i 30-årene, Sletteløkka)
Jeg bruker headset med musikk når jeg skal ut og sole meg for å slippe å høre trafikken, ellers tenker jeg ikke noe særlig på det.
(Ung mann, Sletteløkka)
Støyproblemet er der hele tiden, men utsikten veier opp for støyen, jeg har døra og vinduene lukket.
(Kvinne i 50-årene, Sletteløkka)
3.2 Møteplasser i nærmiljøet
Gjennom kvalitative og kvantitative undersøkelser har innbyggerne i innsatsområdene gitt tilbakemelding om deres bruk og vurdering av de fysiske møteplassene og nærmiljøkvalitetene.
Generelt har folk ulike preferanser på hva slags byrom de ønsker å oppholde seg i, gjerne avhengig av alder, kjønn og personlighet. Noen liker steder med høy puls og masse aktivitet, mens andre liker å sette seg ned i mer rolige omgivelser. De virkelig gode møtestedene er gjerne steder som tilbyr mulighet til begge deler, som kombinerer både ro og aktivitet i en fin balanse. Figur 3.4: viser en kartlegging av de aktive og de mer rolige stedene i hele området.
Luftforurensing med svevestøv langs Trondheimsveien er et problem særlig for boligområdene på Sletteløkka og den nordre delen av Veitvet (Bydel Bjerke, 2008, s. 64). Dette er også problematisk med tanke på utvikling av uteområdene her. Problemet forsvinner trolig ikke før planer for nedbygging av Trondheimsveien eventuelt gjennomføres.
3.2.1 Møteplasser på Veitvet
Leke- og aktivitetsområder
På Veitvet er fotballbanen og uteområdene på skolen og lekeplassen i Veitvetparken mye brukt, også etter skoletid. Veitvet skole sto ferdig i 2015 med ny kunstgressbane og nye lekeapparater. Flere savner imidlertid større lekeapparater tilpasset barn på mellomtrinnet og mener det mangler vedlikehold av eksisterende idrettsflater (Bydel Bjerke, 2018-2019). FAU jobber for å få på plass en parkourbane for å tilrettelegge for større variasjon av aktiviteter rundt skolen. Det er også lekearealer i alle sameier og borettslag der det er mye aktivitet, særlig på ettermiddag og kveldstid. Tilbakemeldinger fra beboerne er at uteområdene fungerer godt som samlingssted for beboerne.
Veitvetparken
Veitvetparken ble oppgradert med nye lekeapparater i forrige Groruddalssatsing, men det har over tid kommet mange innspill om at Veitvetparken oppleves som mørk og til dels gjengrodd, og det kommer meldinger om lyssky aktivitet der på kveldstid. Noen foreldre forteller at de derfor ikke vil la barna leke i parken alene. På bakgrunn av lokal medvirkning vil parken lyssettes i 2020. Beboere gir uttrykk for at det gamle SFO-huset som pr. i dag driftes av Veitvet sportsklubb har potensial til å fremme økt trygghet i parken dersom det i større grad åpnes som en møteplass for nærmiljøet.
Ikke uventet er det de som bor på Veitvet som bruker parken mest, men også de som bor på nedre Linderud har kort vei til parken. Kartleggingen gjennom året viser at også mange barnehager og skoleklasser bruker Veitvetparken og treningsapparatene lenger vest på dagtid. Tilbakemeldinger fra lærere og barnehageansatte viser at de bruker nærmiljøet aktivt når de går turer (Bydel Bjerke 2018-2019). I spørreundersøkelsen oppgir 26 % av de som bor på Veitvet og 34 % på øvre og nedre Linderud at de aldri bruker parken. For de som bor lenger unna, på Sletteløkka eller Veksthusfløtten/ Vollebekk er det over 60 % som aldri bruker parken.
Kulturhuset Veitvet og Veitvet senter
På Veitvet er mange svært fornøyd med aktiviteten som finnes på Kulturhuset Veitvet som er etablert i Veitvet senter. Det er særlig familier i områdene som bruker tilbudene på kulturhuset,mens ungdommer bruker ungdomsklubben. Åpen barnehage og Frisklivssentralen tiltrekker også innbyggere til senteret på dagtid. På Veitvet etterlyser beboerne at det tilrettelegges for en hyggelig møteplass utendørs ved Veitvet senter, samtidig som noen ytrer bekymring for at det vil kunne bli et hengested for høylytte ungdommer, også fra andre deler av byen (Bydel Bjerke, 2018-2019).
Møteplasser for eldre
Det er særlig eldre som føler de har mistet «sin møteplass» ettersom strukturen ble endret og eldresenteret som var der tidligere ble integrert med øvrig bruk av lokaler på kulturhuset. I bydelens og Byantropologenes intervjuer kommer det fram at mange eldre mener de er oversett og nedprioritert til fordel for barn og ungdom og integreringsprosjekter, særlig på Veitvet. Det uttrykkes særlig et savn etter et fast sted der det er mulig å drive aktiviteter i rolige omgivelser. Ansatte som arbeider tett på eldre og de eldre selv ytrer at et slikt tilbud, der det også er mulig å spise sammen, vil forebygge ensomhet og psykiske helseplager blant eldre.
3.2.2 Møteplasser på Sletteløkka
Lek- og aktivitetsområder
I Sletteløkka grunnkrets bor det 2469 personer, 743 av disse er under 20 år (SSB, 2018). Barn og unge på Sletteløkka er jevnt over fornøyd med sine uteområder. På Sletteløkka blir både lekeplassen, ballbanen og solparken i Sletteløkka sameie og lekeplassene i Askelia borettslag og Kolås sameie mye brukt. To unge voksne menn, som vokste opp og fortsatt bor på Sletteløkka, fortalte om hvordan det var i gata da de vokste opp. De lærte å spille fotball i rundkjøringen der det var malt et mål på en betongvegg. De mente at fotballbanen som ble anlagt for noen år siden var en stor forbedring fra det de hadde da de var små. De er glade for at barna har flere fine lekeplasser i dag.
De unge voksne mimrer også til tiden da de ble invitert til å svømme i bassenget på krigsskolen. De sier at barna i området har dårlig tilgang til svømmehaller og at der for dyrt for de som bor på Sletteløkka å dra på Tøyenbadet.
«Det var kjempehyggelig fordi, vi var sånn 20 unger som ble tatt med opp dit, så fikk vi saft og boller og så hadde vi det veldig kult… Badet i halvannen time - to timer, så gikk vi hjem igjen. Og da hadde vi alltid med en voksen som tok med oss da. Så, hvis foreldrene våre var usikre så kunne de snakke med han og si ja, han kommer hjem før klokken åtte.»
(Mann 20 år, Sletteløkka, Bydel Bjerke, 2018-2019)
Barn og unge etterlyser spesielt lekeapparater og aktiviteter for eldre barn og ungdommer og at fotballbanen og eksisterende lekeområder blir rustet opp. Ungdommene vi snakket med sier det er lite å gjøre på Sletteløkka for ungdom og de mener det bør være noen aktiviteter, for eksempel et bordtennisbord. Den største misnøyen som barn og unge uttrykker er knyttet til biler og forsøpling (Bydel Bjerke, 2018-2019).
Det er de voksne som uttrykker noe bekymring for barn og unges fysiske oppvekstmiljø. Mange mener at det ikke er tilrettelagt nok for lek, og folk er bekymret for at mange barn leker og oppholder seg i de trafikkerte veiene. Det kommer innspill om flere av lekeplassene og fotballbingen er nedslitte og at bingen heller ikke har kapasitet til alle barna som vil bruke den.
Behov for møteplasser på Sletteløkka
Beboere på Sletteløkka sier det er en utfordring at folk ikke kjenner hverandre og at det må skapes arrangementer som gjør at folk finner sammen rundt felles interesser. Det er også behov for å organisere alle beboergrupper slik at de kan jobbe for områdets «felles beste», Sletteløkka arrangementer og Sletteløkka Vel er gode eksempler på hva som fremmer deltakelse og felleskap i området. Grendehuset kan bli en sentral lokasjon for å skape en sterkere sosiale felleskap i nærmiljøet.
Vi er mange som ønsker en park eller et sted å treffe venner ute. Det må være noe for alle, barna også. Vi trives best der det er mange folk i alle varianter, bare se på hvordan vi stimler til Linderudsenteret. Nitrist som det er, massevis av folk i mangel av noe annet som er trivelig.
Mann i 50-årene, Sletteløkka (Bydel Bjerke, 2018-2019)
Ungdommer vi har snakket med på Sletteløkka sier de foretrekker å gå til Veitvet eller Apalløkka hvor det er mye plass og hvor de møter venner fra ungdomsskolen sin. De tar ikke med venner til Sletteløkka fordi det ikke er noe å gjøre der, og de føler seg mindre overvåket når de drar ut av gata. Noen unge voksne sier de liker at det finnes steder man kan gjemme seg litt bort i nærmiljøet. De sier de liker å spille kort og grille, så de savner flere benker og bord. De ønsker også et sted der Sletteløkka-ungdommer som går på forskjellige skoler kan bli kjent (Bydel Bjerke, 2018-2019).
3.2.3 Møteplasser på Linderud
Lek- og aktivitetsområder
Kartleggingen viser at mange av barna på nedre Linderud leker i veien utenfor der de bor eller på de åpne grønne arealene mellom blokkene. Kartleggingen viser også at aktivitetsparken langs gangveiene ved den såkalt «Siemenstomta» benyttes flittig av skole og barnehagebarn på dagtid. Høsten 2019 ble det også anlagt en klatrepark på Linderud gård som er blitt svært populær både på ettermiddag og i helger den korte tiden den har vært der. Mange sier at de litt større barna bruker lekeplassen i Veitvetparken (Bydel Bjerke, 2018-2019).
Linderud borettslag 2 har opparbeidet en lekeplass, og barn fra hele Linderud bruker lekeplassen. Barna liker godt å være her, men en del beboere er ikke positive til at barn fra hele Linderud leker her på grunn av støyen det medfører. Beboere etterlyser nye lekeplasser i de øvrige sameiene ettersom flere ikke er blitt erstattet når de er nedslitt, eller de er svært enkle og innbyr ikke til variert lek (Bydel Bjerke, 2018-2019).
Linderud skole
Barna vi har snakket med på Linderud uttrykker at de er veldig glad i skolen sin, men de vi snakket med sier de ikke er så glade i å leke i skolegården på ettermiddagstid. Noen peker på at den er nedslitt og har lite å tilby sammenliknet med Vollebekk skole og Veivet skole. Noen sier den ligger for langt unna der de bor, andre sier den er skummel på kveldstid, enten fordi det er skumle ungdommer der, eller de er redde for skogen (Sauedalen) (Bydel Bjerke, 2018-2019).
Ungdommenes møteplasser
I rapporten Folk og steder av Byantropologene (2018) og bydelens intervjuer kommer det fram at ungdommer fra Linderud bruker Bjerkedalen park mye. Der spiller de basket og «henger rundt». Ballbingen på Linderud skole, Madamløkken barnehagen og Linderud senter er andre steder mange liker å være (Byantropologene, 2019).
Bydelens kartlegginger gjennom flere årstider viser også at området ved Linderud Pizza og grill ved Linderud T-bane er et sted som mange av ungdommene liker å være. Kartleggingen viser mye aktivitet her fra morgen til kveld på sommerstid.
Selv om mange bruker den lille ballbanen ved ungdomsskolegården, blir området rundt beskrevet som trist og lite fargerik, noe som blant annet ble formidlet gjennom prosjektet Linderud Fargelab, da ungdommer på Linderud skole ville oppgradere skolegården sin, høsten 2018 (Byverkstedet, 2018).
Ungdommene på Linderud har formidlet at gjerne ønsker det skjer mer og at man får en attraksjon som trekker folk utenfra, sånn at de kan bli stolt av Linderud. De ønsker seg også flere steder man kan være der det er tak mot le og steder å være der de bare kan være med venner. (Bydel Bjerke, 2018-2019, Byantropologene, 2019).
Linderud senter
Av spørreundersøkelsen ser vi at Linderud senter er det viktigste møtested for veldig mange i områdene. Kartlegging av bruk viser at det er særlig eldre over pensjonsalder og ungdom som bruker senteret til å være sammen med venner. Brukerne må underlegge seg visse regler for adferd ettersom det er et senter, og støy blir ikke akseptert. Ungdommer forteller at de har et godt forhold til vakter på senteret, men at det nok en del ganger kan bli for mye og at de blir «kastet ut» hvis de ikke er stille eller har med medbrakt mat.
Folk generelt har et positivt inntrykk av senteret. Kvinne ca. 80 «Det er akkurat masse stort og ikke så folksomt. Vi kjenner de fleste her, selv om vi jo møter de vi pleier, våre egne venner» Det uttrykkes likevel behov for flere møtesteder både på Sletteløkka og på Linderud som ikke er kommersielle, og på Linderud har mange uttrykt ønske om å kunne sitte utendørs og nyte kaffe eller mat på en kafé eller restaurant.
I intervjuene med en gruppe minoritetskvinner sier mange at kulda om vinteren gjør at de stort sett holder seg inne. En mor fortalte at hun ofte tar med sønnen på ca. to år for å se på fiskene i akvariet på Linderud senter, men at det er vanskelig å bli kjent med nordmenn og ingen naturlige steder å bli kjent. På beboermøtene etterlyses det lavterskel møtesteder der familier kan møtes og der barna har mulighet til å drive med aktiviteter.
Intervjuer og åpne spørsmål i innbyggerundersøkelsen viser også at mange savner en offentlig ikke-kommersiell møteplass på Linderud. Gjerne et kultursted eller bibliotek der man kan ta med familien og være sosiale og gjøre aktiviteter. Det etterlyses også en utendørs møteplass, som et torg, som er sentralt plassert i aksen mellom T-banen og senteret.
Linderud gård
Linderud gård, med sitt erverdige hovedbygg og godt bevarte historiske hageanlegg, er et viktig kulturminne i Oslo og lokalt på Linderud. Gården, som ligger like ved Linderud skole og Linderud senter, er eid av Linderud Stiftelse og driftes av Museene i Akershus (MiA). Gården er kun åpen delvis på grunn av vernehensyn. Av svarene i spørreundersøkelsen ser vi at 18 % på Linderud bruker Linderud gård ofte, 36 % bruker den av og til, mens mellom 50-60 % av de som bor i delområdene aldri bruker gården i fritiden.
De siste årene har museet foretatt en rekke grep for å åpne opp gården for publikum, basert på en mulighetsstudie om hvordan gården kan tilrettelegges for mer besøk. En klatrepark og nærmiljøhage er allerede etablert. Få av de 200 voksne som ble intervjuet ved Min mening-vogna hadde vært på Linderud gård. Noen eldre, særlig majoritetsnorske kvinner, hadde vært der på omvisning eller på konsert. Flere som har bodd lenge i området fortalte historier fra de var små da de ikke torde å gå inn fordi det var privat grunn. Flere av barna oppga at de hadde deltatt på Halloween, et årlig arrangement i regi av MiA og bydelen. Mange beboere mener at det ligger et stort potensial i å utvikle gården til mer variert bruk og aktivitet. Mange ønsker at det skal være mulighet til å grille og ha piknik der, men at det da bør være vann og toaletter tilgjengelig. Beboere viser forståelse for at deler av parkområdet må være stengt av vernehensyn. Også noen ungdommer mente at parken må beskyttes mot for hard bruk.
Alle er enige om at dette er et flott sted, men av en eller annen grunn føles det litt fjernt fra resten av bydelen. (….) Vi blir enige om at gården kunne ha vært mye bedre annonsert og synliggjort, for eksempel gjennom skilt og gangstier. (…..Generelt opplever deltakerne gården ellers som lukket, og lite velkommende.
(Byantropologene, 2018)
Av de 70 % som sier at de bruker Lillomarka, sier 32 % at de bruker den ofte, mens 40 % sier de bruker den av og til. Når vi bryter ned tallene ser vi at 49 % av de med innvandrerbakgrunn aldri bruker marka, mens bare 15 % av majoritetsnorske sier de aldri bruker den.
3.3 Bruk av parker og naturområder utenfor innsatsområdene
Bjerkedalen park
Hele 84 % av beboerne på Linderud bruker Bjerkedalen park ofte eller av og til, og folk gir uttrykk for at de verdsetter parken høyt. Mange minoritetsnorske sier de bruker parken til å grille eller de tar med barna for å leke. Blant ungdommene på Linderud skole svarer mange at de bruker Bjerkedalen park mer enn de bruker områder i eget nærmiljø. Mange er svært opptatt av at det bør være kafédrift på Paviljongen som ligger i parken.
Marka
Marka blir av mange trukket fram som en av de viktigste kvalitetene ved å bo i delområdene.
Av de 70 % som sier at de bruker Lillomarka, sier 32 % at de bruker den ofte, mens 40 % sier de bruker den av og til. Når vi bryter ned tallene ser vi at 49 % av de med innvandrerbakgrunn aldri bruker marka, mens bare 15 % av majoritetsnorske sier de aldri bruker den.
Det er ikke stor forskjell på Linderud og Veitvet delbydeler når det kommer til bruk av marka. I intervjuer kom det fram at ungdommer generelt sett er negative til bruk av marka: mange formidlet at det er kjedelig, og gir assosiasjoner til aktiviteter man gjorde med skolen som barn. De som bor på Sletteløkka bor nærmere skogen og mange med majoritetsnorsk opprinnelse snakket positivt om marka og sier de bruker den ofte. Få nevnte skogen som positiv av de med innvandrerbakgrunn, men i et intervju med minoritetsnorske kvinner som trener sammen, sier at de er blitt vant til å være i skogen og trives med å bruke den fordi de har trent sammen med andre.
Isdammen
51 % av Linderudbeboerne svarer at de bruker Isdammen ofte eller av og til og vi vet at mange skoleutflukter fra Linderud skole legges dit. Av ungdommene vi snakket med sa de at hadde gode minner fra de var barn, men de vi snakket med drar ikke så ofte dit lenger etter ungdomsskolealder.
3.4 Stedskvaliteter og potensialer
I illustrasjonen nedenfor er det markert målpunkter og det vi her velger å kalle diamanter og uslipte diamanter. Målpunkter er steder som blir mye brukt av lokalbefolkningen i dag. Diamanter er steder som allerede stikker seg ut som noe særegent, men som kan gjøres mer tilgjengelig og kjent for innbyggerne. Uslipte diamanter er steder som ikke tilbyr stort i dag, men som har beliggenhet og potensial til å utvikles til et møtested.
![](https://www.bjerkeanalyse.no/image/stedsanalyse/Fig-3-09.jpg)
Figur 3.9: I dette kartet fremheves områder som har potensial for videreutvikling, basert på innbyggernes innspill og ønsker for nærmiljøet.
Kilde: Lala Tøyen, 2019
![](https://www.bjerkeanalyse.no/image/stedsanalyse/Fig-3-09.jpg)
Figur 3.9: I dette kartet fremheves områder som har potensial for videreutvikling, basert på innbyggernes innspill og ønsker for nærmiljøet.
Kilde: Lala Tøyen, 2019
Diamanter:
Linderud gård som er en særegen institusjon i hele Groruddalen, men som lokalbefolkningen sjelden bruker. Å få åpnet denne mer vil være positivt for området.
Linderud bad og området utenfor badet. Badet er til dels ukjent for beboere og brukes i liten grad i dag av nærmiljøet siden det ikke er åpent som folkebad.
I området rundt Bredtvet fengsel er det et flott naturområde som mange på Veitvet setter pris på og bruker i det daglige. Det bør opparbeides flere og bedre stier inn til området for å øke tilgjengeligheten.
Paviljongen som driftes av Veitvet SK har potensiale for å åpnes mer for allmenheten. Flere ønsker kafé i helgene og at det huset kan brukes til aktiviteter som er åpne for alle.
Uslipte diamanter:
Butikkbygget på Sletteløkka og området rundt det har stort potensial til å tilrettelegges som et lokalt senter og møtested for boligområdet, særlig for barn og unge. Det lokale arbeidet med grendehus er en god begynnelse.
(stedet mellom senter, bhg, gård, Linderud): Her ligger potensial til å skape et lokalt torg hvor samtlige grupper som allerede krysser og møtes får muligheten til å ta i bruk rommet sosialt og til å oppholde seg utover kun ren gjennomfart. På vinterstid er det høyt potensial for å utnytte topografien i delområdene og tilrettelegge for vinteraktiviteter. Linderud senter har planer om transformasjon og etablering av et torg i tilknytning til senteret. Skøytebane utenfor senteret på vinterstid vil være et positivt aktivitetstilbud for hele området.
(mellom Sletteløkka og Linderudsletta, potensial til å få til en liten akebakke men en generell utfordring for lek og aktivitet i gatene her er den dominerende og noe ukontrollert parkeringen som foregår i delområdet. Tilrettelegging for lek i dette området vil også kreve konkrete tiltak fordi befolkningens oppfatning om området som uegnet for barnelek er dypt innarbeidet.
Det skal bygges ny flerbrukshall ved siden av Linderudbanen, men området rundt kan opparbeides for å gi idrettsglede til alle. Det er skråninger ned mot banen og en asfaltflate som kan opparbeides til tribuner eller flere aktiviteter.
På Veitvet er det en trafo som på sikt kan transformeres til andre formål.
Snuplassen mellom Linderud og Veivet er i dag et markant skille mellom de to delområdene. Dette krysset kan oppgraderes og heller bli en destinasjon som forener de to.
3.5 Trygghet og fysisk nærmiljø
At folk opplever det som trygt å ferdes ute er en forutsetning for at de skal delta i nærmiljøet sitt. Hva som oppleves som trygt og utrygt er imidlertid subjektive oppfatninger. I offentlige rom er det gjerne redsel for kriminelle handlinger som skaper utrygghet, men sosial kontroll og sosial tillit kan bidra til å skape trygghet. Materielle forhold som tilrettelegging for variert bruk, god lesbarhet og informasjon, belysning og vedlikehold kan også redusere opplevelsen av utrygghet og faktiske kriminelle handlinger i følge en rapport utarbeidet av organisasjonen Tryggare Sverige (Uittenbogaard, 2020).
Innbyggerundersøkelsen (Opinion, 2019) viser at folk er trygge i nærmiljøene sine på Linderud, Veitvet og Sletteløkka. Det er bare 7 % på Veitvet og Sletteløkka som er helt eller delvis uenig i at det er trygt å gå ute på kveldstid. Ungdata junior-rapporten fra 2019 viser tilsvarende resultat, med noen variasjoner fra skole til skole. Vi har ikke tall fra Rødtvet skole.
Samtidig som befolkning uttrykker generell trygghet, har vi fått en del henvendelser om konkrete steder der folk føler seg utrygge. For å få svar på hvilke tiltak som kan bidra til bedre trygghet i nærmiljøet gjennomførte bydelen derfor en såkalt Trygghetsvandring med innbyggere på Linderud høsten 2019. Trygghet har også vært tema i intervjuer på Sletteløkka og i medvirkning knyttet til belysningsplan i Veitvetparken. Dette er en oppsummering av funnene om trygghet i datagrunnlaget.
Fysiske forhold som bidrar til utrygghet:
Områder som oppleves som ødslige, som for eksempel parkeringsplasser og områder rundt skolen, næringsbygg og underganger.
Bebyggelse med kriker og kroker å «gjemme seg bort i».
Mangel på vedlikehold, forsøpling og grøntarealer som gror igjen.
Mangel på belysning langs gangveier, og feil belysning som blender eller skaper mørke arealer utenfor veien.
Fysiske forhold som fremmer trygghet:
Utendørs aktiviteter og arrangementer (tilstedeværelse av mennesker).
Oversiktlige uteområder.
Lys i vinduene på kvelden og «øyne på gaten».
«Trivelige» uteområder som blir tatt vare på og vedlikeholdt.
Den stedsspesifikke kunnskapen fra trygghetsvandringen, intervjuer og medvirkningsprosesser tas med videre inn i arbeidet om å utvikle delområdene i tråd med målene for nærmiljøprogrammet og lokale behov. Det vil være aktuelt å samle mer kunnskap om hva som kan bidra til å skape trygghet i delområdene Veitvet og Sletteløkka i tiden framover.
3.6 Nærmiljø og interessekonflikter
Befolkningssammensetningen i områdene Linderud, Veitvet og Sletteløkka har endret seg de siste årene. Befolkningen har blitt mer mangfoldig og det er mange barnefamilier i områdene. Gjennom fysisk kartlegging, samtaler og observasjoner har vi erfart hvordan interessekonflikter kommer til utrykk i det fysiske nærmiljøet.
Det er ikke uvanlig at det oppstår interessekonflikter mellom generasjoner eller grupperinger i et nærmiljø. Noen foretrekker stillhet og ro, mens andre ønsker lyder og aktiviteter. Når mennesker med forskjellige synspunkter, vaner og forventninger til nærmiljøet kommer sammen kan det være uenighet rundt adferd og ordensregler. Beboere ønsker gjerne å ta i bruk og sette sitt preg på eget nærmiljø, med det er ikke alltid enkelt å komme til enighet om hva som utgjør et godt nærmiljø.
Observasjoner og intervjuer viser at beboerne som har et sterkt opplevd eierskap til fellesområdene i sameier og borettslag sammenfaller med hvem som sitter i styrene og dermed også har et juridisk eierskap. Dette er gjerne innbyggere som har bodd i sameiet eller borettslaget lenge, som eier bolig og som kan definere hva som er tillatt å gjøre og ikke gjøre i fellesområdene. Konflikter om bruk av uteområdene i sameiene kommer vi tilbake til i kapittel 4 om bolig og bomiljø.
Retningslinjer utviklet av borettslag og sameier kan i noen tilfeller begrense barns og unges mulighet til utfoldelse i fellesområdene. Gjennom intervjuer i områdene kommer det frem at yngre barn gjerne vil være der de voksne er, men at ungdommene vil være for seg selv (Bydel Bjerke, 2018-2019). Barna ønsker sosiale områder for å oppleve trygghet gjennom tilstedeværelse av andre mennesker. Uteområdene rundt Linderud og Veitvet skole ligger et stykke unna boligbebyggelsen og gir ikke denne sosiale tilstedeværelsen uten at en voksen følger med. Dette fungerer derfor dårlig som områder som dekker de yngste barnas behov. På Sletteløkka ligger lekeområder nærmere boligbebyggelsen enn på Linderud og Veitvet, men det finnes barrierer i form av biltrafikk som hindrer fri ferdsel for å nå lekeområdene.
De offentlige arealene legger også i begrenset grad til rette for en kombinasjon av aktiviteter for ulike grupper. Det er mest monofunksjonelle bruksområder. Gangveier er til å gå på, turområder er til turgåing, man trener der det er apparater, leker ved lekeplassen og driver med idrett på idrettsbanen. Ulike generasjoner lever side om side, men har heller ikke mye med hverandre å gjøre på de fysiske offentlige arenaene.
Det har over tid kommet opp flere anvisninger for hvordan uterommene skal brukes. Bruk som avviker fra det som er normen korrigeres gjennom mer skilting av uterommene, irritasjon fra beboere og av og til også bortvising fra privat eiendom. Det kan oppstå konflikter når ungdommer bruker sosiale områder i sameiene og borettslagene, på grunn av lydnivå og forsøpling.
«Vi er misfornøyd med at mange utenifra bruker benker som tilhører borettslaget, det er veldig irriterende og unødvendig. Vi trenger flere benker som alle kan bruke» Dame i 40-årene (Bydel Bjerke, 2018-2019). Mange voksne og eldre viser en omsorg for de lokale ungdommene og mener de bør få et ordentlig sted å være. Ungdommer selv sier at de ofte er en stor vennegjeng som ikke har noe annet sted å være og at de savner en innendørs møteplass der de kan gjøre aktiviteter.
I undersøkelsen «Folk og steder» av Byantropologene (2018) har det blitt tydelig at det eksisterer interessekonflikter rundt bruk av fysisk nærmiljø særlig knyttet til alder. Et eksempel er dette: «I store trekk føler de eldre (…) seg oversett og nedprioritert til fordel for ungdommen, innvandrere og integreringsprosjekter. De har inntrykk av at Groruddalssatsningen har hatt så stort fokus på barn og ungdom at de eldre har blitt helt glemt. (…) Deres inntrykk er at de, som har vært med på å bygge bydelen og skape det lokalsamfunnet de lever i, nå ikke blir tatt vare på» (Byantropologene, 2018, s. 20-21). Byantropologene formidler at eldre har vært utsatt for både omlegginger av, og nedskjæringer i tilbud, noe som på sikt kan få konsekvenser for forholdet mellom beboergrupper og forsterke en konflikt mellom generasjoner (Byantropologene, 2018).
Linderud gård er i økende grad en møteplass for flere interessegrupper, og MiA jobber for at et mangfold av besøkende skal finne seg til rette der. I tillegg til utendørs klatrepark og nærmiljøhage, åpnes også gården for at Linderud skole kan ha undervisning med ungdomsklassene på gården og ungdomsskoleelevene i faget «Innsats for andre» inviterte eldre på en lunsj med underholdning og bingo inne i gårdsbygningen.
3.7 Oppsummering
Linderud, Veitvet og Sletteløkka er områder med mye natur og grønne kvaliteter, gode solforhold, utsiktspunkter i landskapet og nærhet og god kobling til både Marka og det mer urbane Oslo. Samtidig er det fysiske utfordringer i området som kan være med å hindre lokal deltakelse og eierskap blant beboere.
Bilvei, T-banespor, gjerder og høydeforskjeller utgjør åpenbare fysiske barrierer i hele området. I tillegg er det et problem med lesbarhet enkelte steder, særlig på Linderud, hvor det for eksempel er vanskelig å lese arealer som private eller offentlige, hvor gangveier leder og hvordan uterom skal brukes. I alle tre områder er det i det hele tatt en utfordring at en høy andel av grøntområdene er private, og eventuell tilrettelegging av disse for offentlig bruk må gjøres i samråd med borettslag og sameier.
I tillegg bidrar mentale og sosiokulturelle barrierer til å forhindre interaksjon på tvers av delområdene. Her spiller også historisk forankring og det rent symbolske inn, for eksempel kan navnet Veitvetparken bidra til at beboere på Linderud opplever mindre nærhet til denne til tross for at parken fysisk ligger like nært til Linderud som til Veitvet.
Generasjonskiller og kulturforskjeller, samt manglende tilrettelegging for barn og unges utfoldelse skaper interessekonflikter, der barn og unge ofte «taper» kampen om arealene. I områder med en mangfoldig befolkning er det viktig å ha enkel tilgang til offentlige arealer til ulik bruk. Fordi det er mangel på offentlige arealer i områdene er det spesielt viktig at sameiene er lydhøre for ulike behov blant beboerne og opparbeider fellesarealene slik at de svarer til det behovet beboerne har slik at disse kan legge til rette for at beboerne blir kjent og kan skape sosiale relasjoner til tross for eventuelle interessemotsetninger.
De offentlige områdene bør opparbeides slik at de kan fungere både som møteplass og aktivitetsarena for flere aldersgrupper. Det er kun de eldre ungdommene som sier de ønsker å ha steder for seg selv, mens yngre barn gjerne vil være der det andre folk og i umiddelbar nærhet til der de bor.
3.7.1 Hva hemmer og fremmer deltakelse i de fysiske nærmiljøene på Linderud, Veitvet og Sletteløkka?
Fremmer:
Sameier og borettslag som har opparbeidede lekeplasser, utendørsaktiviteter og sittegrupper har høyere sosial aktivitet blant beboere enn de som ikke har det.
Linderud senter og Veivet senter har møteplasser/kafeer som verdsettes av hele befolkningen.
Områder som er tilrettelagt for variert bruk, som Linderud gård, Veitvetparken, Bjerkedalen park brukes av mange ulike grupper til ulike aktiviteter.
Alle delområdene har god tilgang til natur og rekreasjonsområder, som er viktig for livskvaliteten til mange beboere. Majoritetsnorske bruker marka i større grad enn minoritetsnorske.
Bilfrie gangveisystemer og brede fortau, som på Linderud og deler av Veitvet, oppleves som trygge og sikrer god tilgang til ulike funksjoner nærmiljøet for alle.
Korte avstander til service og tjenester gjør at alle kan ha et aktivt liv selv med nedsatt funksjonsevne. Dette gjelder særlig nordre Linderud og Veitvet.
God kollektivdekning i hele området sikrer god mobilitet til andre deler av byen.
Hemmer:
Mange eldre og andre med nedsatt funksjonsevne har utfordringer med å ta seg frem på grunn av bratt terreng i området. Dette gjelder særlig på Linderud og Veitvet, men fra Sletteløkka til Veitvet er det også bratt. Det etterlyses bedre vedlikehold, benker og andre tiltak som sikrer universell utforming i områdene.
Områdene er delt av store veier med få over- eller underganger som gjør det vanskelig å bevege seg mellom delområdene. Gjerder og skilt som forbyr gjennomgang begrenser også ferdsel.
Trafikk og parkeringsforhold, særlig langs gjennomfartsveiene og på Sletteløkka skaper utrygg ferdsel for barn.
Enkelte områder oppleves som utrygge eller utrivelige på kveldstid på grunn av manglende belysning, manglende vedlikehold av vegetasjon, fysisk utforming som skaper ødslige områder og mangel på sosial kontroll på grunn av lite tilstedeværelse ute.
På Linderud og Sletteløkka savner beboerne utendørs møteplasser som er tilrettelagt for aktiviteter, samt trivselsskapende elementer som farger, kunst, blomster og tilgang på vann. Eldre (70+) og eldre ungdom savner ukommersielle møtesteder. Voksne savner utendørs servering og steder der familier med barn kan møtes og drive med aktiviteter.
Det er konflikter knyttet til bruk av uteområdene og normer for adferd, særlig mellom generasjoner på Linderud.
Forsøpling er en stor utfordring, både innendørs og utendørs i sameiene, borettslag og på offentlige uteområder.
3.8 Veien videre
Analysene av de fysiske strukturene i nærmiljøet gir grunnlag for at bydelens videre arbeid vil ha særlig fokus på helhetlig stedsutvikling, trygghet og tilgjengelighet samt å forsterke og utvikle nærmiljøkvaliteter.
Linderud
På Linderud bør det lages en helhetlig plan/strategi for den den fysiske utviklingen, der ulike grunneiere og virksomheter samler seg om et felles målbilde som tilfører Linderud funksjoner og kvaliteter som er nødvendig for å heve områdets attraktivitet, funksjonalitet og beboernes trygghet og trivsel, men særlig vekt på å forsterke Linderud sentrum med torg og møteplasser og dempe virkningen av barrierene som utgjøres av veisystemer og høydeforskjeller. Gangveiene bør belyses og ryddes for noe vegetasjon, og det bør gjøres tiltak som sikrer trygg og enkel ferdsel mellom boligområder og skolen.
Sletteløkka
På Sletteløkka bør det lages en helhetlig plan/strategi for oppgradering av uteområdene for å imøtekomme behovet for møteplasser og rekreasjon, med særlig vekt på barns og unges interesser. En tredjedel av befolkningen på Sletteløkka er under 20 år, og de yngre aldersgruppene taper i interessekonfliktene om arealene. Det er store utfordringer knyttet til trafikksikkerhet grunnet både høy fart og utstrakt parkering, og dette bør adresseres i det videre arbeidet. Støy fra Trondheimsveien oppleves som et stort problem blant beboerne, og bydelen vil bistå beboere og velforeningen i arbeidet med vurdere muligheter for støyskjerming.
Veitvet
Det kan vurderes om området mellom senteret og T-banen bør oppgraderes av hensyn til beboernes trygghet. Dette vil kreve et samarbeid med Ruter og eierne av Veitvet senter. I Veitvetparken vil det komme belysning i løpet av 2020 på bakgrunn av en bred medvirkningsprosess med beboere.